Дилън Томас
Тогаз бе моят новопосветен

Превод от английски: Александър Шурбанов, 1992

chitanka.info

Тогаз бе моят новопосветен,

детето в бяла кръв на колене склонено

под звънката камбана на скалите

и под дванайсетте на морското зелено,

навиващият солния часовник на водите

нощта повиква и деня зелен.

Хермафродитът на морето в мен,

охлючовекът в своите кораби пламтящи

с прехапаните палуби под здрача

познаваше добре ужасните си страсти

и виква пак на пола воден катерача

зелената скала на зрак свещен.

Кой в този неизброден лабиринт

на приливи и люспен път по ветровете

в издухана от месеца черупка

избягал в плоските платна на градовете,

които виснат върху тази рибя дупка,

не впада във зеления Му мит?

Опнете снимките от сол пред всеки,

скръбта пейзажна, многоцветната любов

огледайте от хората до кита,

та туй дете зелено в дрямка тъй честита

да види пряко перка, огън и покров

на времето платнените пътеки.

Той снима цялата ми суета.

Във вятър хванати с дъгите ко̀си

прииждат над водите вездесъщи

от къщи и от паркове децата боси,

които разговарят с палци и на пръсти,

и с тях — момчето с маска без глава.

А макарите му и тайните слова

навиващият тази гледка завъртяна

като кълбо от езера нави

и после хвърли в приливите на екрана

лик на любов, та чак сърцето ми кърви

от драматична морска широта.

Историята моя кой разби?

Годишният ми плет е окуцял от кремък,

коса без ръб и водно острие.

„Кой грабва снимката без образ и оттенък

от утре крачещото битие

вместо с око — с оракул може би?“

Ах, времето така ме прокоби.

„Не ще те стигне времето — Той в миг натърти,

нито зеленото ще изтече.

Кой неизсмукано сърце ще отсече,

о, вий, зелени, неродени и немъртви?“

Видях как времето ме доуби.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.